Heil Hitler!
God dag.
Tack, fröken.
- Läget, Barr? - Inte alltför illa. Och själv?
Som vanligt.
Allt väl? Du har inte tittat upp från ditt glas på hela kvällen.
Jag funderar bara lite grann.
- På? - Inget av nån större vikt.
Vad sägs om semester? Du borde åka till Florida.
The Keys, Barr. Spelar du golf?
Eller Hawaii, kanske. Har du testat djuphavsfiske?
Åk till nåt varmt ställe där du kan spendera pengar och vila upp dig.
The Keys, Barr. Spelar du golf?
Det där låter som ställen som du tror att jag skulle kunna dö lycklig på.
- Kan det stämma? - Det var inte meningen att såra dig.
Jag är inte sårad. Du har rätt.
Jag borde göra sorti med ett fiskespö i handen-
- i stället för att sitta på en vinglig barstol i en sjaskig bar.
Inget illa ment, George.
Bry dig inte om mig. Det är spriten som talar.
Jag tror att jag ska ge upp för kvällen och gå hem och sova.
Eller vad säger du?
God natt, George. Sköt om dig.
- Ses vi i morgon, Calvin? - Vi ses i morgon, George.
Där är den.
En slant, herrn? Har ni en slant till övers?
Ja.
Se bara till att inte...
Spendera inte alltihop på...
Äsch, glöm det.
Tack.
Plånbok. Nycklar.
Jag gav mina sista slantar till en uteliggare. En man som...
Sa jag att du fick prata? Plånboken. Nu!
Ge hit!
Ville du ha det här?
Hon är söt.
Ur vägen.
Kom nu.
Jag kan inte låta er...
- Jag behöver min bil. - Stick härifrån, gubbstrutt!
Du är dödens!
För guds skull...
TRE NYA OFFER FÖR KANADENSISK SERIEMÖRDARE
Jösses!
Ni har färdats långt, mr Amerika.
Och till fots, dessutom.
- Värker de? - Njet.
Sluta. Jag vet att ni talar ryska.
Ni talar även tyska och franska.
Hur många språk talar ni inte?
Inte många.
Dålig tobak.
Varför har ni lärt er så många språk?
Jag vet inte. Det är en fallenhet jag har. Det är bara ord.
Ni har en fallenhet för många saker.
Kan ni måla?
Tror ni det?
Jag kan se kärleken till konsten i era ögon.
Jag tror att ni kanske kan måla.
Men vi måste se till att bli av med det där skägget ni har.
- Resan hit var lång. - Och mycket hemlig.
Mr Amerika, den ensamma vandraren.
Jag önskar att jag visste vad det är vi hjälper er att uträtta.
Det är oviktigt. Amerika tackar er.
- Gör ni det? - Vad?
- Tackar mig. - Jag är inte Amerika.
- Jag är bara ett uppdrag. - Ni är en människa.
Om ni skulle säga tack skulle jag svara ingen orsak-
-och sen skulle vi ta oss ett glas.
Det vore väldigt artigt.
Min mor var en rumänsk zigenerska.
Hon trodde på den inneboende kraften hos rakknivar.
Hon trodde att de kunde förutspå framtiden.
Får jag raka er?
Varsågod.
Vissa rakningar är bara rakningar och inget mer.
Men om vi säger att den här rakningen är annorlunda-
-och att vi söker efter omen-
-finns det ingen återvändo.
Härmed tillkännager jag att den här är annorlunda.
Rakningen får inte vara perfekt. Endast Gud är perfekt.
Om den är perfekt och jag inte skär er-
-kommer ni att misslyckas-
-och dö.
Men om jag begår ett misstag och ni börjar blöda-
-kommer ni att lyckas och överleva.
Men jag får inte försöka göra ett misstag-
- för att påverka eller styra utgången.
Då kommer vi båda att vara fördömda.
Jag måste göra mitt bästa för varje drag med kniven.
Jag måste sträva efter att vara stadig på handen.
Det är bara om jag råkar göra fel av misstag, om mina händer skälver-
- om jag tittar bort för ett ögonblick eller om rakkniven råkar rispa er...
...som blodet är ett gott omen. Blod är liv.
Men jag måste sträva efter perfektion.
Och jag måste vara mycket stadig på handen.
Och ni måste försöka sitta alldeles stilla.
Sitt still, mr Amerika, annars är ni en fördömd man.
Det är perfekt.
Jag var stadig på handen i dag.
Vårt omen tyder på döden.
Ni kommer att misslyckas, och ni kommer att dö.
Torka av er med den här. Det är mycket behagligt.
Ni kommer att lyckas med ert uppdrag.
Men ni är, icke desto mindre, en fördömd man.
Jag tar med er till platsen ni söker, men sen måste ni fortsätta ensam-
-in i ett ogudaktigt land.
- Tack ska ni ha. - Ingen orsak. Nu tar vi oss ett glas.
- Vad är det? - Det är inte vodka.
Ni förväntar er att ryssar dricker vodka, inte sant?
Men jag känner er inte och gör därför inget av det som ni förväntar er.
Vi kanske är fiender en vacker dag.
Då kanske ni tror att ni kände mig, och därför dricker vi gin.
Min ryska vän, det där var inte gin. Det var vodka.
Ni kanske tror att ni kände mig.
Duktig pojke.
För guds skull...
Jag kommer snart tillbaka.
Vill du följa med?
Okej. Kom, då.
- Kom. - Killen mördar folk.
Sen lämnar han stora fejkade fotspår efter sig. Helt sjukt!
När de hittar knäppgöken kan de skicka hit honom, så ska jag visa...
Det är hemskt, Ralph. Det är allt vi vet. Och vi gottar oss åt det.
Men du är en duktig pojke, eller hur?
Jag tycker det.
HAROLDS HATTAFFÄR
Hejsan!
Ursäkta mig. Jag ska bara... Vad kan jag stå till tjänst med?
Jag är på jakt efter en hatt.
- Säljer ni såna här lotter? - Skraplotter, ja.
Är den här köpt här?
- Köpte ni den här? - Jag hittade den.
Det är en vinstlott. Hundra dollar.
- Okej. Vill ni ha vinstpengarna? - Nej, lotten är inte min.
- Vad vill ni göra, då? - Ge tillbaka den till ägaren.
Nån såg sig inte för, trodde att det var en nitlott och kastade bort den.
- Händer sånt ofta? - Ibland.
Det verkar dumt.
Jag tar och lämnar den här.
- Vill ni inte ha pengarna? - De är inte mina.
Spara den i några dagar. Om ingen gör anspråk på den får du behålla den.
- Varsågod. Till hunden. - Tackar.
Jag tar och betalar för det. Då vet hunden att jag bryr mig om honom.
Varför har den här inte eldats upp?
- Vem eldar upp pengar? - Myndigheterna.
De destruerar gamla sedlar och trycker sen nya som sätts i omlopp.
Undrar varför just den där inte har blivit infångad och uppeldad.
Jag vet inte. En del av de gamla biter sig väl kvar.
Tjenare, Ed.
- Har du klippt dig nån annanstans? - Ja, för några veckor sen.
- Det börjar kännas lite långt nu. - Då får du ta och stiga på.
Det var en stund sen sist.
Ja, det växte väldigt långsamt ett tag.
Men plötsligt började det växa väldigt snabbt, så jag kom hit.
Det låter som ett av de bästa problemen jag har hört talas om.
Siffrorna är felvända på riktigt och rättvända i spegeln.
En spegelklocka.
- Är allt väl? Du ser lite trött ut. - Det är ingen fara med mig.
- Är det säkert? - Ja, jag är bara...
Bara...
Ryck inte så där med huvudet. Jag kan råka klippa av en bit av örat.
- Berätta. Vad är det som är på tok? - Inget, Ed. Jag mår bra.
Jag bara... Inget.
Jag vet inte.
Jag känner mig... gammal.
Jag vet. Jag är gammal.
Det finns andra saker.
Saker som jag hade kunnat göra annorlunda.
Saker jag ångrar.
Det är bara nonsens, Ed.
Självupptagna dumheter.
Vi pratar inte så ofta som vi borde.
Men jag fattar. Jag vet ju varför. Jag är din lillebror.
Vi borde åka och fiska.
Jag sköt nån under kriget.
Det var inget jag ville göra. Döda en man.
Även om han förtjänade det.
Och det gjorde han.
Farväl, mr Amerika.
Heil Hitler!
Mein Führer.
Kom.
Tack.
Jag tyckte att det var på tiden att vi gick ut på en riktig träff.
Det har vi väl gjort förut?
Jag räknar inte hamburgerhak eller promenader runt stan.
Jag menar en... Du vet.
- Det här är underbart, Calvin. Tack. - Ingen orsak.
Det här anade jag inte när jag lämnade klassrummet i dag.
- Barnen skulle skratta om de såg mig. - Du är väldigt vacker i mina ögon.
- Jag är lycklig, Calvin. Tack. - Det var så lite så.
Men jag skulle önska att... Vad jag försöker säga är...
Flytta på bordet! Det står i vägen.
Du sa att du skulle önska...
Jag är lycklig, och förhoppningsvis är du lycklig tillsammans med mig.
Och när du inte är hos mig är jag...
Jösses, vad är det jag försöker säga?
- När jag kommer tillbaka borde vi... - Nämen, titta vem det är!
Harolds lärare.
Han säger att ni förstår honom. Och att ni uppskattar modelltåg.
Pappa var ingenjör, så...
Harold säger att ni tar er tid att förklara hur addition fungerar-
- genom att använda er av äpplen i stället för siffror.
Äpplena hjälper...
- Han har god aptit. Han älskar mat. - Men inte nödvändigtvis äpplen.
Vi övervägde privatskola, men var skulle han träffa vanliga människor-
-om han inte levde bland dem ett tag?
Han kommer säkert hinna...
Trevligt att träffas. Ni är dubbelt så förtjusande som Harold beskrev er.
Det kan jag knappast undgå att se.
- Unge man? - Ursäkta mig.
Det här är Calvin. Min... Han går ut i kriget i slutet av veckan.
- Trevligt att träffas, mr Calvin. - Barr.
Bli inte skjuten.
Jag är så ledsen, Calvin. Vad var det du ville säga?
- Jag blev alldeles darrig av tempot. - Föräldrar engagerar sig i sina barn.
Hur klarar du av det? Hur lyckas du hantera alla föräldrar och barn?
Du är ett helgon. Inser du det?
- Vad är finare än ett helgon? - Jag vet inte.
Vad det än är så beskriver det dig.
- Jag älskar dig, Calvin. - Och jag älskar dig.
Vem är det, pojken?
- Ja? - Får vi stiga på och prata med er?
- Om vad? - Får vi stiga på?
- Vi pratar i matsalen. Jag gör kaffe. - Vi har redan ätit.
Jag erbjöd er inget tilltugg, bara kaffe.
Slå er ner, mina herrar.
Vilken fin hund.
Det är strax klart.
Kom till saken, mina herrar.
- Har ni hört talas om morden i norr? - Det talas om dem på nyheterna.
- Varför är FBI inblandat? - Vi assisterar.
- Varför har ni kommit hit? - Det ni har hört om situationen är...
...uppdiktat.
Medierna började sprida sin version av det hela och vi spelade med.
- Jag förstår hur det fungerar. - Nej, det gör ni inte. Inte än.
Mina herrar, ni talar i cirklar. Prata här.
Min farfar kände er, Barr. Han var en högt uppsatt militär.
Han berättade historier för mig. En del av dem trodde jag på, andra inte.
Historierna blev allt märkligare.
Mina föräldrar sa att han var senil, men jag är inte så säker på det.
Hur som helst berättade han saker som han kanske borde ha hållit tyst om.
Han lyfte upp mig i sitt knä en kväll när jag var tio år 1955-
- och berättade en massa saker om en viss soldat.
Men han beskrev inte en man, utan snarare en myt, eller en legend.
Som kung Artur.
Men ni drog väl aldrig upp ett svärd ur en sten?
Men nåt gjorde ni. Nåt ännu större, kanske.
- Dina föräldrar hade nog rätt. - Om att han var senil? Kanske det.
Eller så var han inte det.
Vi råddes att söka upp er eftersom ni är en skicklig spårare och...
Som ni säkerligen vet hör det där till det förgångna.
- Jag är en gammal man nu. - Jag försöker rädda liv.
Om händelseförloppet inte hejdas snarast-
- kan det här komma att innebära världens undergång.
Vad är det här?
Det ser ut som en bakterieinfektion. En farsot.
Nej, monsieur Barr, Bigfoot.
Varelsen är sjuk.
Här är ett 80 km stort område av djupaste vildmark-
- där den redan har utrotat en hel vilddjurspopulation.
Här finns inte en levande varelse förutom en-besten med många namn.
Det är som om den allra värsta sortens influensa har spritt sig-
-fast värre.
Den där varelsen är den ursprungliga källan till den här hemska farsoten.
Den försvann, viruset muterade och började spridas mellan arter.
Turligt nog inte till fåglar.
Folk blev sjuka och dog i rask takt. Fler än det påstås i medierna.
Området kallas för den döda zonen.
Vid såna här virus är överträdelser av inneslutningen uteslutna.
Vi har testat er blod.
- Ni är immun mot viruset. - Hur?
För varje influensastam finns det en liten del av befolkningen som...
- Nej, hur fick ni tag i mitt blod? - Myndigheterna hade frysta blodprov.
Varför det?
Sett ur en strikt medicinsk synvinkel är ni unik, monsieur Barr.
Om det finns fler, varför just jag?
Några är döda, några är gamla, några är barn. Det är bara ni som återstår.
Vi skickade in våra bästa män. De kom tillbaka tomhänta eller inte alls.
Ett vaccin skulle ta veckor eller månader att skapa.
Om vi misslyckas med att döda besten och den rymmer...
...är det här verkligen slutet.
Tänk om den redan har smitit ut ur området i fråga. Vad händer då?
Vi är redo att bomba mellersta Kanada.
Premiärministern söker andra utvägar-
- men presidenten har satt upp en tidsgräns.
Ni är vårt sista hopp. Besten är i rörelse.
Den är på väg hem.
Vi har läst på om er, mr Barr.
Det finns de som minns vad ni gjorde för vårt land under och efter kriget.
Er kompetensnivå är... Och ni har haft idel framgångar. Perfekt!
Ni var djupt involverad, och den sortens instinkter försvinner inte.
Vi såg hur ni hanterade de där busarna härom kvällen. Inte illa!
Men åter till min farfar och nåt han sa när han berättade sina historier-
-om krig och soldater.
Han visste inte exakt hur det gick till, men farfar sa-
-att nån dödade...
Ja, det gjorde jag.
Tyskarna.
De förflyttade sig ofta, och jag följde efter dem.
Jag skuggade dem kors och tvärs över deras orättfångna land.
Jag rörde mig när de rörde sig.
Tills rätt tillfälle infann sig.
Tills jag visste var han var.
Tills jag visste att det var han och jag kom ikapp honom.
- Menar ni allvar? - Tyskarna dolde sanningen.
Vi också.
Och historien fortlöpte som det står att läsa om i böckerna.
När jag kom ifatt den eländiga karln hade hans ord växt om honom-
- och hans idéer fortsatte att göra ofattbar skada utan honom.
Den dagen dödade jag bara en man.
Det han stod för var ostoppbart.
Ursäkta, talar ni om andra världskriget?
Nazisterna hade flera nickedockor i reserv, tre, kanske fyra, stycken-
-vid tiden för slaget om Berlin.
Operation Valkyria lyckades.
De dödade nummer två.
Den sista var en ynkrygg och en kvinnokarl, men främst en ynkrygg.
Han sköt sig själv i en bunker.
Han dödade sin hund också.
Vad fyllde den lilla mustaschen för funktion?
Frisyren.
Uniformen.
Hela utstyrseln.
Det var en dräkt, en del av en plan.
Det är lätt att lura de dumma och godtrogna.
Det jag gjorde den dagen betydde ingenting.
Jag dödade bara en man. Monstret levde vidare.
Och i slutänden vanns kriget av hjältar, inte av mig.
Förstår ni det?
Det är inte alls som det seriemagasin som ni önskar att det vore.
- Nu vet ni allt. Känns det bra? - S'il vous plaît...
Vad pratar ni om, mina herrar?
Jag gjorde bara som de sa.
Det är allt.
Jag gjorde alltid precis som de sa.
Så var det med den saken. Och det är allt.
- Så ni kommer alltså att hjälpa oss? - Jag jobbar inte åt er längre.
Nu måste jag tyvärr be er att ge er av.
Jag ber om ursäkt om det ställer till problem för er.
Men det är sent och tv-programmet som jag brukar titta på börjar strax.
- Vad sägs om det där kaffet? - Ni hade ju redan ätit.
Nå?
Vänta.
- Det är ju din favorit. - Du får den.
Jag ska ta väl hand om den.
Hallå?
- Ja? - Ringde du nyss?
Ja.
Förlåt att jag ringde så sent. Jag ställde väl inte till med nåt ståhej?
- Det börjar bli lite kyligt. - Ja.
Jag tog med mig varm choklad åt dig.
Vänta lite...
- Man måste ha marshmallows. - Absolut!
- Det var gott. Tack. - Det är bara sån där pulverchoklad.
Ville du prata om nåt, eller ska vi bara vara tysta? Vilket som går bra.
Jag fick besök av några människor som vill att jag ska uträtta nåt åt dem.
- Vilka är de? - Myndigheterna.
Två stycken, närmare bestämt. USA:s och Kanadas.
Det handlar om Bigfoot, Ed.
De vill att jag dödar honom.
Han bär på nåt slags farsot.
- Det låter inget vidare. - Nej.
- Kan de inte be nån annan? - Nej.
- Vad svarade du? - Jag sa nej.
- Skulle du klara av det? - Jag vill inte döda igen.
Vare sig best eller man.
Jag vill inte göra sånt längre.
Är du säker på att du har fattat rätt beslut?
Varför ringde du till mig om du inte överväger att åka?
Varför tror du på det jag säger?
De flesta män är sig lika hela livet.
En lögnaktig man är en lögnare.
En fåfäng man är fåfäng.
Och en hederlig man är hederlig.
Var försiktig, Calvin. Jag vill verkligen åka och fiska.
Är du snäll och tar hand om min hund?
- Skönt att se dig, Barr. - Monsieur, följ med mig är ni snäll.
Vi är strax utanför den döda zonen. Elden är en säkerhetsåtgärd.
- Den omger zonen. - Inget kommer in, inget kommer ut.
Ni får själv välja fältuniform. Ni hittar säkert nåt som passar.
- Ni får även välja utrustning. - Och vapen.
När ni väl är inne i den döda zonen drar vi oss undan ytterligare 80 km.
Ni är vårt sista hopp om att rädda vårt land. Och ert.
Kanadickerna hade inga vapen som dög-
- så jag skickade efter min privata samling.
Det där geväret, det där kikarsiktet, den här kniven. Det räcker.
Merci, monsieur Barr. Merci.
Vi har fastställt din position.
- Fick du den? - Inte än.
- Var det du som sköt? - Ja.
- Träffade du den? Var? - I huvudet.
- Men den är inte död? - Nej.
- Var är den? - Den sprang i väg.
- Vart? - Jag hittar den.
- Tiden håller på att rinna ut. - Jag vet.
Hur mår du?
Den ledde mig utför ett stup. Jag bröt lillfingret.
- Hur sa? - Mitt femte finger. Jag bröt det.
Var försiktig så att det inte händer igen.
Den har inte stora fötter. Den lever inte upp till sitt namn.
Vi stöttar dig, Barr.
Jag hör inte av mig igen förrän det är över. Klart slut.
Grötomslag.
Vegetarian.
Hej!
Hej då!
Kära Calvin, jag har skrivit så många brev att jag har tappat räkningen.
Jag kan nästan höra vad du skulle svara.
Ibland minns jag nåt av dina skämt och skrattar.
Sen känner jag mig dum.
Det var länge sen jag hörde av dig.
De säger att du lever, men att jag inte får prata med dig.
Att du inte får skriva till mig, även om du skulle vilja.
Jag gick förbi ditt hus i dag för att vi har varit där tillsammans.
Jag har blivit sentimental. Jag!
Jag såg ett av mina brev levereras. De eftersänds visst inte längre.
Jag har fått jobb på en skola i mina hemtrakter, nära mamma och pappa.
Mamma har varit dålig på sistone, så jag åker härifrån.
Jag sa adjö till Ed. Han saknar dig också. Det gör vi alla.
Särskilt jag.
Snälla, kom hem snart. Jag älskar dig.
P.S. Vad sägs om frimärket med Dick Tracy? Du älskar ju den serien.
Jag har klippt ut stripparna åt dig. Jag har inte missat en enda.
De ska inte få din kropp, gamle gosse.
Det var inte så här jag ville ha det. Förlåt.
Min bror var en god man. En omtänksam man.
Han var osjälvisk och saknade högmod.
Han älskade en flicka. Hon var väldigt fin.
Kriget kom emellan dem, och hon gick bort i unga år.
Alltför unga år.
Jag kände inte Calvin så väl som man bör känna sin bror-
- men jag saknar honom. Jag har alltid saknat honom.
- Okej, vad tycks? - Det ser jättebra ut, Ed.
- Då är vi strax klara. - Jo...
Jag beklagar verkligen det där med din bror. Calvin?
Jag kände honom inte så väl, men han verkade som en bra kille.
Det var han. Tack.
Alltså...
Det ryktas att han åkte på semester-
-och aldrig kom tillbaka.
- Det var verkligen tråkigt. - Tja, han åkte till en trevlig plats.
Ett varmt ställe vid havet.
Det är förstås bättre än om han hade dött i sitt hus alldeles ensam.
- Ja... - Klart. Gå och ta dig lite godis.
Då så.
Tja...
Ta vara på dig, Ed.
- Ska du se skolpjäsen i morgon? - Ja, mitt barnbarn spelar fjäril.
Han är också med. Han spelar sköldpadda. En huvudroll.
Får jag kliva i?
Jag sa fina saker om dig vid din grav.
Jag önskar att jag hade varit med. Tack för att du tog hand om Ralph.
Inga problem.
- Vad begravde ni? - Din uniform och dina medaljer.
Bra.
- Jag kan inte fatta att du... - Kan vi bara vara tysta, Ed?
Okej. Det låter bra.
Då så.
Jösses!
Hallå?
Var är hon? Jag ser henne inte.
Åh!
Det är många sorters fjärilar som är döda så här års.
Vad nu?
Det är ju sent på säsongen.
Begravde du...?
Begravde du... det under min säng?
- Gjorde du det? - Ja.
Jag trodde du skulle må bättre om...
- Calvin, förlåt. Jag är så ledsen. - Det är ingen fara.
- Hej! - Ska vi gå en sväng?
I dag kom en av mina elever fram till mig och gav mig sin dagbok.
Han heter Jimmy. En trevlig pojke.
Han sliter verkligen hårt.
Han hade ett sår i pannan och sa att han hade skrivit om det i dagboken.
Så jag läste den på lunchrasten.
Det stod att Jimmy och hans kamrater lekte krig.
- Du vet, krig. - Javisst.
Knallpulverpistoler och sånt.
Jimmy spelade fienden och klättrade upp i ett träd.
Men sen tappade han balansen och ramlade ner på en av sina vänner.
De andra skyndade dit för att se hur det hade gått. Alla utom en pojke.
Han sprang fram, sköt alla fiender och skröt med att han hade vunnit.
Och tekniskt sett hade han väl det.
De andra barnen hade ju inte behövt komma till undsättning.
Fienden förlorade, och Jimmy tog väldigt illa vid sig av händelsen.
Jag vet inte riktigt vad det var han ville tala om för mig.
Han beskrev det mycket detaljerat. Det måste verkligen ha plågat honom.
Han vill nog veta vad du anser om pojken.
Din åsikt är säkert viktig för honom.
Vad anser du?
Om pojken som sköt alla de andra? Jag vet inte.
Han kommer nog att bli nåt stort.
Han kan bli fabriksdirektör. Eller kanske president. Vad vet väl jag?
Ungar är tåliga.
Vad för slags pojke var du?
En sån som hade blivit mosad när Jimmy ramlade ner från trädet.
Vi ses, Calvin.
I morgon...
Du kanske kan skjutsa mig till tågstationen?
Det går inte.
Varför inte?
Därför att...
I kväll är jag lycklig. I morgon kommer jag inte att vara det.
Jag kan inte se på när du åker.
När vi kommer fram till ditt hus kommer jag att fortsätta gå.
När vi ses härnäst är det som du bara stannade till för att knyta skorna.
Hör på... Jag...
- Jag är alldeles bakom dig. - Skynda dig att komma i fatt.
Kom.
En annan dag, pojken.
Kanske i morgon. Vad sägs om det?
Där är den.
Kom, pojken! Nu går vi hem.
Översättning: Elin Dahlqvist www.btistudios.com